E X A M E N
Traducerea: SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro
Meriți asta...
Da.
Ai câștigat-o.
Pot face totul. Totul.
Haide...
Haide, haide...
CURÂND
Sunt Examinatorul.
Ascultați cu atenție fiecare cuvânt pe care-l spun.
Nu voi repeta.
Nu-mi voi vere scuze pentru vitregiile pe care le-ați îndurat
ca să ajungeți în acesta camera
pentru că presiunea și durerea erau necesare.
Revenirea e atributul cheie în aceste vremuri negre,
și dacă nu puteți supraviețui procesului de selecție, nu veți supraviețui la slujbă.
Mulți candidați foarte calificați au încercat să ajungă așa departe și au eșuat.
Voi ați reușit.
Și acum, etapa finală sta în fața voastră.
Un ultim hop va separa de ținta voastră,
aceea de a vă alătura rangurilor noastre stimate.
Testul e simplu prin comparație, și totuși va determina
cine părăsește această cameră cu un contract de angajare
și cine pleacă acasă cu biletul de autobuz.
Prin aceste încercări, v-ați făcut o idee a puterii
acestei organizații, așa încât credeți-mă când vă spun,
că nu există lege în această cameră, decât legea noastră.
Și singurele reguli aici, sunt regulile noastre.
Este o întrebare în fața voastră și se cere un răspuns.
Dacă încercați să comunicați cu mine,
sau cu paznicul, veți fi descalificați.
Dacă vă stricați hârtia, intenționat sau accidental,
veți fi descalificați.
Dacă alegeți să părăsiți camera din orice motiv,
veți fi descalificați.
Vreo întrebare?
Mult succes, doamnelor și domnilor.
Vă dăm tuturor celor 8, 80 de minute.
80 de minute ca să ne convingeți că aveți ce trebuie ca să vă alăturați nouă.
80 de minute ca să hotărâți următorii 80 de ani din viața voastră.
Începeți.
Cred că merit.
Nu am terminat.
Nu, te rog. Nu poți! Asta nu-i un test adevărat!
Vă rog, o să o iau de la început! Dați-mi o șansă!
Ascultați, ascultați, ascultați.
Nu e vorba de ce a spus.
E vorba de ce nu a spus.
"Dacă încercați să comunicați..."
cu mine sau cu paznicul...
"veți fi descalificați."
- N-a spus... - că nu putem vorbi între noi.
- Ai dreptate. - Asta-i ultima sâcâiala, sau ce?
- A găsit cineva răspunsul? - Nu.
Nu e vorba despre răspuns. E vorba de întrebare.
- Care-i întrebarea? - Mai avem 74 de minute să ne dăm seama.
Dacă răspunsul durează un minut ca să-l scriem...
Dacă durează 73 de minute să scriem,
avem un minut ca să găsim întrebarea.
N-avem spațiu de scris. Pariez că e varianta anterioară.
Trebuie să ne ajutăm unul pe celălalt.
De ce? Suntem într-o competiție, de ce te-aș ajuta ca să mă înfrângi?
S-ar putea să fim în competiție ca să răspundem la întrebare,
dar ca să stabilim întrebarea, trebuie să cooperăm.
Se așteaptă să cooperăm, nu-i așa?
La ce te aștepți, că o să câștigi slujba asta,
cu toate recompensele ce vin cu ea,
dându-le un simplu răspuns scris?
Fapte și opinii? Comparare și contrast.
Nu, nu. Nu asta caută.
O slujbă ca asta are nevoie de inițiativă,
observare...
interacțiune.
- Lucrul în echipă. Are dreptate. - Suntem într-un scenariu de stres.
O situație confuză, cu timp limitat
făcută să ne testeze inteligenta și revenirea.
- Să scoată ce e mai rău din noi. - Sau ce e mai bun.
Ne ajutăm reciproc până se deschide terenul de joacă
apoi e fiecare bărbat pentru el, fără supărare, fetelor.
- Suntem de acord cu toții? - Da.
De acord.
- Haide, Gandhi. - Nu mă numesc Gandhi, prietene.
Fără nume aici. Oricum, nu cele reale. Nu-s scrise aici cu un motiv.
Vom folosi porecle, atunci.
- În regulă. S-o facem ușor. - Avem deja numere.
Da, și vizual.
Tu ești Negru.
Eu sunt Alb.
Tu ești Maro.
Avem Blondă aici,
Bruneta acolo...
Întunecată, bănuiesc.
Și în cele din urmă, ca și ultimul, avem Surdul.
- Dură ultimă rundă. - Da, nu contează.
Vreo obiecțiune?
În afară de stereotipul tău vulgar, intens sexual și rasist?
Dacă ești genul sensibil, n-ar trebui să fii aici, iubire.
Îl prefer pe Maro decât Gandhi,
vorbim de ceva ce contează.
Voi lua asta ca un "da."
Ce altceva a mai interzis?
Nu ne-a interzis să ne ridicăm, da?
- Bănuiesc și ca să ne mișcăm e în regulă. - Ce ne va aduce asta?
Nu știu, Maro. Dar să stăm nu ne va aduce mai multă emoție.
Dacă întrebarea e scrisă, dar n-o vedem?
Despre asta vorbesc!
- Adică, un fel de cerneală invizibilă? - Sau marker translucid?
- E posibil. - E probabil. Unde ar fi?
Vom avea nevoie de ceva ca să o relevăm. Cum ar fi, lumina.
- Corect. - Alea-s cu halogen.
Alea nu.
N-or să te muște, știi.
N-ar face-o așa de ușor, nu-i așa?
Suntem contra timp. Cât de greu își permit s-o facă?
Dacă creionul nu e doar pentru a scrie răspunsul?
Dacă și relevă întrebarea? Hașurând pagina, ca indigoul?
- Încearcă Blondo. - Nu. Amintește-ți ce a spus.
Dacă vă stricați hârtia, intenționat sau accidental...
vei fi descalificată.
Nu. Știe cineva cu siguranță care-i definiția sa pentru a strica?
Uite, să terminăm cu asta. Veniți cu idei.
Dacă întrebările sunt ascunse în hârtie,
dar fiecare dintre noi trebuie să scrie un răspuns diferit? A spus...
E o întrebare în fața voastră și se cere un răspuns.
Asta nu înseamnă că e aceeași întrebare pentru fiecare dintre noi.
Pot fi opt întrebări și răspunsuri diferite.
Dacă găsim o întrebare, le găsim pe toate.
Nu neapărat. Nu și dacă cele opt întrebări individuale
pot fi relevate folosind opt metode diferite.
Poate că nu ar trebui să cooperăm de loc.
Îmi place ideea asta.
Sau e numai o întrebare, tipărită pe o singură coala.
- Atunci trebuie să cooperăm... - Nu mai avem timp pentru alte teste.
- Toată lumea către lumina. - Am spus că n-ar fi așa de ușor.
Dacă nu cumva vrei să faci o listă a undelor noastre craniene, Albule,
spun să le trecem prin fața luminii.
Bine.
Permite-mi.
Mulțumesc.
Da, alătură-te oricând, Surdule.
Nu ești făcut pentru bârfe, nu-i așa?
Haide.
Relaxează-te, o vei primi înapoi.
Cum am spus... cred că putem tăia lumina de pe listă.
Lumina e un spectru.
E lumina ce o putem vedea,
dar e și lumina pe care n-o putem vedea.
Că ultravioletele, infraroșiile, razele X.
Dacă nu le vedem, cum ar trebui să le găsim?
Sursă trebuie să fie vizibilă, chiar dacă lumina nu e. Corect?
Găsiți întrerupătoarele luminii.
Nu sunt. Nu aici. Și...
Dacă alegeți să părăsiți camera din orice motiv...
vom fi descalificați.
Trebuie să fie o cale să acționăm astea.
Asta e lumina pentru urgențe.
Atunci să creăm o urgență.
Asta va fi foarte riscant.
E mai puțin riscant decât să nu facem nimic, nu-i așa?
Are dreptate.
Dacă încercăm asta și eșuăm, nu ne putem întoarce. Să uităm.
Votăm.
Și astea două.
Frumos! Foarte frumos!
Nuanța de albastru, ce doriți?
Asta e lumina neagră.
De genul celeia pe care firmele de cărți de credit
o folosesc să vadă simbolurile de securitate.
Păcat că n-am aplicat să lucrăm pentru Visa.
- Jocul nostru s-ar putea să fi meritat. - A meritat.
Doar că nu în felul pe care l-ai dorit.
Tu ai acționat și camera a reacționat.
Acum am intrat în dialog, ar trebui să continuăm.
Da, poate... poate că nu.
Scuze, ai spus că vrei lumina invizibilă.
Asta pare destul de vizibilă pentru mine.
Termenul științific pentru ea e "aproape ultraviolet."
N-a mers, dar a meritat să încercăm.
Dacă nu cu altceva, atunci vom ieși din asta cu un bronz grozav.
Trebuie să le oprim și pe astea.
Jumătățile de sus ale acestor fante nu-s lipite
Priviți.
Infraroșu. Cealaltă opțiune.
- Și asta arată ceva? - E mai puțin comună că UV, dar da.
Istoricii de artă o folosesc ca să facă reflecto grame
a liniilor schițelor din spatele picturilor.
Dacă e un strat ascuns în hârtiile noastre...
Cu grijă.
Lasă-mă să ghicesc, "aproape infraroșu"?
În regulă, toată lumea, încercați din nou.
- Cineva? Ceva? - Nu.
Rahat!
- Acum, putem renunța la lumină? - Dacă poți aduce o alternativă mai bună.
Orice alternativă. Deja am consumat jumătate din timp.
Poate-s o companie deținută de japonezi și ăsta-i un examen origami.
Ești invitatul nostru. Strică-ți hârtia ta.
Da, dar numai hârtia ta.
- E o bucată de hârtie. - Nu, e mai mult de atât, acum.
E un material experimental.
- Dacă stricați... - hârtia.
- Hârtia! - veți fi descalificați
Asta nu e a mea. E a ei.
"Nu e cinstit."
Și ea a dispărut. Deci...
Hașurez...
Felicitări, Blondo. Și ideea ta e de rahat.
Toată asta ar putea fi o distragere, știți?
Am putea rata ceva evident.
Da, da, da! În regulă!
Lumina nu merge, hașuratul nu merge...
Lichid!
Da...
Bine.
Lingeți-o, scuipați-o, udați-o.
Dacă întrebarea e marcată translucid, avem nevoie de ceva lichid să o scoatem.
- Ce faci cu a ta? - Nu vrei să știi, prietene.
- De fapt, vrem. - Păi poți veni să vezi.
Poți să mi-o și ții, dacă vrei.
- Totuși aș prefera ca Blondă să o facă. - E dezgustător.
"Prin orice mijloace necesare", nu-i așa frate?
Dacă o putem face, zic s-o facem.
Asta nu va face că întrebarea să apară. Urina e sterilă. Poți s-o bei.
- Aș vrea să o faci. - Grozav. Un concurs de urinat.
Ceva?
- Nu pot spune, e toată galbenă. - Ridic-o și s-o vedem.
Dacă-mi dai o mănușă, rămân obligat.
Nu mai am idei.
Renunți așa de ușor, Negrule, cu 57 de minute rămase?
- Ar trebui să-ți fie rușine. - Știi ceva...
Vreți să tăceți? Unii dintre noi încearcă să gândească.
În sfârșit, vorbește.
E francez.
- Vous voyez la? - Vorbește cineva aici franceza?
Vous voyez la?
Vedeți?
Vous voyez...?
Regardez bien.
- Priviți cu atenție. - Ce să vedem?
Ce să vedem? Culori frumoase?
- Vous-meme. - Pe tine.
Vous vous voyez.
Vă vedeți pe voi.
- Și au rămas șase. - Lasă-l în pace. N-a făcut nimic.
Nu mi-a făcut nimic și niciunuia dintre noi.
Toujours y voir clairement est primordial.
Totul e să vezi clar.
În regulă, am auzit destul, Sartre, bine?
Filozoful dracului.
Slavă Domnului că lumea ăsta aparține celor ce fac și nu gânditorilor.
Întrucât propunem mari teorii, lăsați-mă să v-o expun și pe a mea.
Asta nu-i un examen.
Oricum, nu în sensul convențional.
Uitați-vă împrejur.
Nu puteați cere un grup mai reprezentativ
pentru a se califica în faza finală.
Patru bărbați și patru femei au intrat în camera asta,
toți din culturi și origini etnice diferite
posedând un amestec sănătos de deprinderi.
Cât de convenabil. Cât de potrivit.
Ce spui? Au aranjat testul ca să ne adune împreună?
Un fel de experiment în dinamica grupului.
- Ce vrei să spui? - Spun că ăsta-i un joc.
- Și ei pariază pe noi. - Bun și cine-s "ei"?
Conducerea.
Bănuiesc că ne urmăresc chiar acum.
Sunt în principal vice președinți.
Probabil au părăsit incubatorul când și-au dat seama
că micul lor start a blocat cloșca.
Nu va fi mai drăguț de atât, sunt sigur.
Așa că au adunat conducerea,
i-au asigurat cu destule opțiuni umflate
și și-au luat dreptul să se distreze puțin
cu noi.
Nu au altceva mai bun de făcut cu timpul lor?
Ca de exemplu?
La nivelul lor, banii au încetat să mă fie principalul motiv.
Riscul, e cel pentru care trăiesc.
Sunt de nota 10 ca noi,
și așa cum au fost pregătiți de companiile lor de investiții,
încă mai pariază și azi pe idei.
Pe ale noastre.
Cine va descifra întrebarea, cine va apare gol și îngrădit
și cine va ceda sub presiune?
Te-ai putea înșela.
Ar putea fi doar Examinatorul acolo în spate.
Vrei să pariem?
N-aș face-o în locul tău.
Maro vorbește ca un jucător, pentru că este jucător.
Unul profesionist. Nu-i așa?
Și tu, Întunecato, ești psihiatru?
Psiholog sau psihiatru? Am uitat diferența.
Psihiatrii prepară medicamente pentru a controla dispoziția.
Sunt calificată în comportamentul uman.
Atunci ar trebui să știi despre ce vorbesc.
Ideea de a avea puterea, e de a o exercita în toate formele ei.
- Suntem gajul Domnului aici. - Și? Asta nu schimbă nimic!
Da...
Jocurile sunt jucate pentru a fi catalogate ca echipă.
Da, sau că indivizi.
Nu și dacă singura lor cale de a câștiga e ca noi să pierdem.
Noi toți. V-ați gândit la asta?
Greșești.
Nu există "ei", urmărindu-ne.
Președintele împarte cărțile.
Micro conduce orice e important în compania să.
Și asta nu-i un proces obișnuit de selecție.
Suntem speciali.
Dacă e cineva acolo în afară de Examinator, atunci el e.
Ceilalți sunt secretari în structura sa, chiar membri ai consiliului.
Așa vrea el.
De unde știi toate astea?
Ne pierdem timpul.
Au mai rămas 50 de minute și nu suntem mai aproape, de aflarea întrebării.
Cumva bănuiesc că întrebarea mea e legată de întrebare.
Așa că răspunde-mi.
- Cum ai aflat această informație? - La fel cum ai aflat tu despre consiliu.
Nu știu nimic despre consiliu. Am făcut o presupunere.
Dar tu... tu știi cine e președintele și cum e. Cum așa?
Cum de tu nu știi?
Cum am putea? Am fost vânați pentru inteligență, așa-i?
- De ce? Tu n-ai fost? - Bineînțeles că nu!
Am auzit că e un loc liber și am aplicat. Am crezut că toți am făcut-o!
Spuneți că vreți să lucrați pentru compania asta,
ați trecut peste toate barierele ca să ajungeți aici și nu știți cine sunt?
Au afișat salariul și beneficiile. Detaliile descrierii slujbei,
"Un înalt grad de responsabilitate în topul 500 Fortune al companiilor
producând opere de artă tehnologice în nucleul industriei serviciilor." Asta e.
- N-ai vrut să știi mai mult de-atât? - Înțelegerea a fost să nu punem întrebări.
Ne-am încrezut în agenții noștri. Oricine ar fi făcut la fel în postura noastră...
oricine cu... ouă.
- Ați aplicat cu toții? - Da.
Dacă slujba asta e atât de prestigioasă, de ce aveau nevoie de publicitate?
- Nu aveau. - Avem sursele noastre.
- Se pare că suntem în minoritate. - N-aș plânge pentru asta.
- Sunteți în avantaj acum. - Cum așa?
Sunteți doriți, nu-i așa? V-au invitat să aplicați.
Aș spune că suntem dezavantajați pentru că voi ați arătat inițiativa de a aplica.
Suntem sub grafic, acum.
Așa că spuneți-ne ce știți, începând cu descrierea completă a slujbei.
- Nu avem această informație. - Ar trebui să credem asta?
Nu știm mai multe despre slujba, că voi.
Știm doar despre companie, și crede-mă,
cea mai proastă slujba a lor o bate pe cea mai bună pe care o poate oferi altcineva.
Are dreptate. Cine sunt, cine e președintele și ce a realizat,
asta-i tot ce trebuie să știți.
În regulă, vorbește-ne despre asta.
Vă dau un indiciu.
Acum 10 ani, mulți tineri sănătoși din întreaga lume,
s-au îmbolnăvit și au început să moară.
Poate ați citit despre asta.
Apoi un cercetător medical a patentat un inhibator al virusului.
Rata mortalității s-a înjumătățit în șase luni,
și acum, compania să e cel mai mare jucător
în industria mondială a sănătății cu o cifră de afaceri de 20 de miliarde
și cu o capitalizare a pieții de 60 de miliarde.
Dacă ar fi fost un stat național,
ar fi fost cotata ca a opta cea mai mare economie mondială.
Anul următor a crescut la a șasea.
S-ar putea să fi citit și despre asta.
Bio organizație?
80 de minute...
pentru a vă hotărî următorii 80 de ani din viață.
Vă amintiți?
Se ocupă cu longevitatea.
Medicamente anti simțuri, terapia genelor, aplicații microchirurgicale.
Prostii!
Au anunțat înghețarea angajărilor anul trecut. Toată lumea știe asta.
Public, ăsta-i adevărul. În particular... se extind din nou.
Pregătindu-se pentru un mare salt de un anume fel.
Au găsit un leac.
Trebuie să fi găsit!
Fabricarea și desfacerea
se vor tripla la ieșire.
Vor fi slujbe pentru noi toți!
- Nu știm asta. - Dar e posibil, nu-i așa?
Cât timp va dura aprobarea FDA, dacă e adevărat? Știi?
- Nu e domeniul meu. - Stai puțin.
De ce ești așa de interesată? Vrei să ne spui ceva?
Dacă întrebi "Sunt infectată?", Albule, răspunsul e nu.
- Sunt curată. - Dar cineva cunoscut, nu este.
Cu toții știm pe cineva cu virusul, de asta îi spun pandemic.
Frumoasă manevră evazivă, dar vorbim de adevăratul motiv pentru care ești aici.
Da... Deci, ce fel de rudă îți este?
Mama ta? Tatăl? Surioară...
Partenerul meu, bine? Nu-și permite inhibatorul,
dar sunt reduceri pentru angajați. Ești fericit acum?
Deci cine mai e un caz caritabil aici?
Da, n-ați vorbi dacă ar fi cazul.
Nu vreți să vă sinucideți carierele în fața camerelor cum a făcut ea.
Cu puțin ajutor din partea ta.
Nu eu i-am creat situația, doar am expus-o.
Nu contează. Dacă obține răspunsul corect, tot va fi angajată. Ca noi toți.
Serios? Cine spune? Ce... ei?
Dacă mă ajută memoria...
Singurele reguli aici, sunt regulile noastre.
Pot descalifica pe oricine.
Pot face orice vor, și nu putem face nimic.
Așa că... felicitări!
Tocmai te-ai descalificat fără să încalci nicio regulă.
Nu te va da afară, dar ai murit subit, scumpo.
Ai murit subit.
Nu-l asculta. Vom trece prin asta împreună.
Mulțumesc, dar n-am nevoie de ajutorul tău.
Pentru că situația mea nu e de slăbiciune, e de putere.
Sunt sigură că-s destul de deștepți să-și dea seama de asta.
Și dacă aș putea vorbi președintelui,
l-aș asigura că tratamentul de care are nevoie partenerul meu,
va depinde doar de dăruirea mea
în organizația sa, pentru anii ce vor urma.
Chiar crezi că e acolo în spate?
A trăit în spatele zidurilor ani de zile.
Nimeni din afara cercului sau, nici măcar nu l-a văzut de la IPO.
Dacă voia să angajeze un asistent,
ăsta-i felul prin care ar face-o.
Ce faci?
Îmi dovedesc valoarea. Poate nu mai aveți idei, dar eu mai am.
- Nici măcar nu încerca să vorbești cu el. - Nu o să vorbesc cu el.
E ceva acolo sau e fericit să te vadă?
Ce avem aici?
Asta-i tot?
Căldură ar putea avea efect
dacă hârtia a fost tratată chimic.
- Dacă le-am încălzi de dedesubt... - Nu e căldura sau chimicalele, Negrule.
Sunt numai chimicale.
Ce tot spui? H2O?
Deja am încercat cu H2O! E în toate fluidele corpului nostru!
La ce sunt legate țevile astea? Ai putea pompa orice lichid prin ele.
Haide, Einstein.
Dumnezeule, ai dreptate.
Astea nu-s infraroșii.
Sunt lumini de siguranță! Lumini de siguranță standard, comune.
Suntem într-o cameră obscură! Asta-i o mare camera obscură!
- Asta trebuie să fie hârtie fotografică. - Înseamnă că o putem developa?
Speri... Developarea pozelor nu-i un proces cu o singură fază.
- E nevoie de băi chimice, agenți de fixare. - Pentru fotografia color.
Ca să apară literele pe un fond alb,
tot ce ai nevoie e lichid de developare, nimic altceva.
Să facem asta.
Mă bag.
Chiar dacă are dreptate, dușul chimic nu-i o idee rea?
Va fi diluata. Nu ar angaja bunuri cu daune.
Dar să vă acoperiți ochii, nasul și gură, ar putea fi înțelept.
Nu-s singurele lucruri ce merită acoperite.
Asta e, în sfârșit ni te-ai alăturat.
Ești surd, dar nu prost, da?
Nu te îngrijora dragoste. Lasă-mă pe mine.
Dă-i drumul.
- Ei bine? - Va dura câteva clipe.
Unde-i hârtia mea?
Mi-a văzut cineva hârtia?
Nu!
Ticălosule! Ticălosule!
Cum ai putut? Cum ai putut? Ticălosule!
Ce ai făcut?
Ce a trebuit.
Ar trebui să te pocnesc să-ți sting lumina!
- Negrule, ce ai făcut? - Nu ce a făcut el.
- E ce a spus. - Ce?
"Luminile s-au stins." Deci...luminile se aprind!
- Așa e mai bine. - Lumini stinse.
Lumini aprinse. Comandă vocală activată.
- Se joacă cu noi. - Grozav, nu?
- De acum, aveți grijă ce spuneți. - Și faceți.
Sus în minutul ăsta, jos în următorul.
Nu mai poți scrie, nu? Haide, încearcă.
Atunci, nu o face.
Îți e foame, amice? Auzi, îți e foame?
Mie îmi este. Îmi e cu adevărat foame.
Și totuși, nu sunt automate cu gustări aici?
Dă-i drumul, rupe-o... Auzi! Sfâșie-o!
- Ce ți-am spus eu înainte? - Ți-a zis să-l lași în pace, Albule.
- Fă-o bucăți! - Albule, oprește-te!
Fă-o bucăți! Fă-o!
Nu-ți mai spun o dată, Albule!
Asta e, băiat bun. Dă-i drumul.
Fă-o. Mai mult, și mai mult.
Bag-o în gură.
Vă rog!
Și uite așa suntem cinci.
"Bastard" e un cuvânt prea cinstit pentru tine.
Ai spus să cooperăm până descoperim întrebarea!
Am mințit!
Am mințit. Și ce?
Să minți nu e împotriva regulilor, nu?
Oricum, nu trebuie să mă asculți pe mine. Fii singur, fii de acord sau fii ascultător.
Ar trebui să-mi mulțumești. Toți ar trebui să-mi mulțumiți.
Am restrâns terenul, deci șansele voastre s-au mărit.
Șansele nu înseamnă nimic dacă nu avem întrebarea!
Fii sigur că nu te mai ajutăm să găsești ceva.
Nu am nevoie de ajutorul vostru. Cred că voi aveți nevoie de ajutorul meu.
Știți de ce? Pentru că i-am dat de capăt.
Nu zău? Știi întrebarea? Care e întrebarea? Spune-ne.
De ce să v-o spun?
Pentru că dacă nu, am să te bat de-ți sună apa în cap!
Ești plin de rahat, Albule. De la început ai fost.
Nu știi nimic.
Nu ne-ar spune dacă ar ști, pentru că e un narcisist.
Ne disprețuiește.
Bețe și pietre, iubire.
Pariez că spui asta tuturor băieților.
Doar celor care suferă de "sindromul personalității narcisiste".
Sunt nouă particularități pe care trebuie să le căutăm:
aroganța, grandomania, credința în unicitate,
preocupare pentru putere și succes,
nevoia excesivă de a fi admirat, simțul posesivității,
lipsa de empatie și dublă tendința de a pizmui și de a-i exploata pe alții.
Pentru a primi un diagnostic clinic, un pacient trebuie să aibă cinci din astea.
- Tu ai bifat destule căsuțe. - Poți s-o adaugi pe a zecea pe listă.
"Tendința de a vedea prin rahaturile care te înconjoară și să te ridici deasupra".
- Căsuța asta o bifez eu însumi. - Dă-mi voie să bifez eu pentru tine.
- N-a fost deștept. - A fost necesar.
S-ar putea să avem nevoie de el. E o resursă.
Nu-ți place de cineva? Afară cu el.
E un inamic al grupului și ne distrage atenția.
Îmi dai și mie o mână de ajutor?
Unu, doi...
Ce faci?
Mă asigur că nu ne mai face necazuri când se trezește.
- Și îl scoți din joc. - Nu prea e corect.
Și-a pierdut dreptul la un tratament corect. Apleacă-l puțin.
Vezi? L-am pus jos și noi cooperăm din nou.
E un vorbitor.
Putem merge mai departe de atât.
Are dreptate.
Putem să-l târam până la ușă și să-l aruncăm afară.
El a aruncat doi dintre noi. Noi de ce nu l-am arunca pe el?
- Poți să-i spui dreptate sau karma. - Tu nu crezi în iertare?
- Am să-l iert după aceea. - Și povestea ta despre cooperare?
Eu tolerez pe oricine, cu excepția intolerantului.
Cine e pentru...?
Jumătate-jumătate.
Doi la unul.
Dacă nu te gândești cu dezinteres la asta, atunci gândește egoist.
Supraveghetorul a spus...
Dacă părăsești această cameră, de bunăvoie, sub orice motiv,
vei fi descalificat.
El nu o părăsește de bunăvoie, nu? Alegeți voi pentru el.
Ceea ce va supune riscului și pe voi.
Hai Albule, jertfește-te și tu. E rândul tău.
Adaugă-ți amprentă.
Avem mai puțin de jumătate de oră și încă nu știm care e întrebarea.
El pretinde că o știe.
Taci!
Am nevoie de medicamente. Sunt în buzunar.
- Ce fel de medicamente? - Ce contează?
O pastilă, bine? Trebuie să iau una la fiecare oră.
- Asta înseamnă acum. - La fiecare oră?
O singură boală e tratată așa.
Și tu ești infectat, nu-i așa?
Asta e mai mult decât justiție. E justiție poetică.
Dacă nu mă crezi, dezleagă-mă s-o iau singur!
- Dă-i drumul! - Bună încercare.
De fapt, e patetic.
Ia-o tu. E în buzunarul stâng.
- Am să fac ce vreți voi. Dați-mi pastila. - Zău?
Spune-ne care e întrebarea.
Bine, ia pastilă și vă spun.
Haide! Fă-o dracului odată!
Hai, e în buzunarul stâng.
Hai, încearcă din nou, e acolo. Haide.
Unde mama dracului e?
Unul dintre voi a luat-o! Unul dintre voi a scos-o!
Nu e nostim. Știți ce se întâmplă dacă n-o iau!
Pierderea cunoștinței. Convulsii. Șoc. Comă. Apoi moarte.
Știm exact ce se întâmplă
și procesul durează ore și nu minute.
Ascultă, amice, ies din asta definitiv!
Guști puțin din propriul medicament.
- Nu o face, nu o face. - Uită-te la partea bună, frate.
Dacă începi să ai convulsii, vom ști că spui adevărul.
Atunci te vom ajuta bucuroși.
Se pare că dorința ți s-a îndeplinit.
Momentan.
Ar fi trebuit să aleagă, într-un fel sau altul.
Nu m-ar mira că el să fost un spion.
E genul de lucruri pe care îl fac să ne agite.
Și să ne stârnească unul împotriva celuilalt.
Dacă e așa, le-am întors favorul.
Sau tu le-ai întors.
El nu e destul de deștept să fie spion.
Dar tu, pe de altă parte...
Crezi că e una de-a lor?
Nu fii absurd! Ți-am spus că sunt psihologa!
Pretinzi că ai studiat psihologia, nu că o practici.
Am studiat psihologia și inversul psihologiei.
Ce mod mai bun de a-ți ascunde adevăratul rol în farsa asta
decât să acuzi un alt candidat că trișează?
Nu știu despre ce vorbești.
Psihologia amatoare este o unealtă folositoare pentru pariori,
dar o diplomă în această,
pare să fie fundația perfectă pentru o carieră în...resurse umane.
Ești pe partea cealaltă a geamului, nu?
- El e cel care a manipulat... - Poate că voi lucrați în echipă.
El are gura închisă, dar tu...
...știi o grămadă de lucruri teribile despre Biorg Pharmaceuticals.
- Ți-am spus că am aplicat! - Și noi la fel.
- Am făcut cercetare! - La fel și noi.
Oricare dintre noi putea să fie spion, dar nu toți.
Cel puțin un candidat trebuie să fie curat pentru că testul să fie viabil.
- Asta sunt eu. - Și eu.
Ideea este că nu putem dovedi inocența sau vinovăția nimănui,
așa că e pierdere de timp să încercăm.
Dacă nu putem să avem încredere și să cooperăm, suntem terminați.
Încrederea trebuie câștigată, surioară.
N-am avut motiv să ne încredem unul în altul de la început.
Încrederea e o alegere. Putem alege să cooperăm, dacă trebuie.
- Eu cred că e necesar. - Nu avem altă opțiune.
Încrederea mă face să fiu nervos.
- Eu prefer dovada. - Ce faci?
- Lasă-mă în pace! - Ai înnebunit?
- Maro, de ce faci asta? - Pentru că îmi place să câștig!
Acum spune-ne adevărul, Întunecato.
Vă rog! Ați zis că trebuie să avem încredere unul în celălalt!
Acum veți sta cu mâinile în sân în timp ce el mă interoghează?
Așa se pare. Și ei vor să știe.
Negările viitoare ne vor face doar să pierdem timp.
Mărturisește și te eliberez. Promit.
Bine, lucrez pentru ei, dar nu ei m-au băgat aici!
Am auzit despre job din interior și am aplicat că toți ceilalți.
Nu ca toți.
Spune-ne ce vrem să știm.
Nu pot să vă spun nimic pentru că nu știu nimic!
Resursele umane nu acoperă și biroul președintelui. El o face singur!
Nu mint! Vreau să ies în față la fel ca și voi!
Cum am spus, încrederea este o monedă devalorizata aici.
Ce dovadă aș putea să vă dau?
Știi, e nostim...
cum ceva simplu și inofensiv
că o bucată de hârtie,
când e plasată în mâini greșite
poate deveni o armă mortală.
Totul începe de la o bucățică de copac.
- Ce faci? - Ceea ce trebuie făcut.
Vrei să mă torturezi?
- Faceți ceva! Vă rog! - Maro, ce faci?
- Știu ce fac. - Ai mai făcut asta înainte?
- În serviciu. - Am crezut că ești parior.
Toți soldații sunt pariori.
Vezi, eu găsesc carnea de pe coapsa deosebit de senzitivă.
- Du-te dracu! Lasă-mă în pace! - Oprește-te! Nu e singura opțiune!
Nu, nu e. Dar e a mea.
Ce avem aici?
Se pare că ai ajuns acolo înaintea mea.
Subevaluata la muncă și acasă?
Tăticul nu te-a iubit?
Ai studiat psihologia să afli de ce? Spune-mi că greșesc.
Dacă mă gândesc bine, nu răspunde. Răspunde-mi la asta...
- Care e întrebarea? - Nu știu!
- Minți! - Nu știu, îți jur!
Care e întrebarea?
Care e scopul acestui examen?
Crezi că m-aș mai fi oferit dacă singurul mod de rezolvare este să mă bați?
Cât de cretin ești?
Cam cât 20 de minute rămase. Atât de cretin.
Gata, destul!
Nu te băga.
Pentru Dumnezeu. E o femeie.
Șanse egale, Negrule.
Resursele umane nu se așteaptă la mai puțin, nu?
Cum să nu! Cere-i lui ajutor!
Nu e nimic personal.
Vrem să știm ce știi tu.
Maro, nu face asta! Trebuie să fie altă cale!
Avem nevoie de certitudine.
De genul pe care numai durerea insuportabilă o poate da...
V-am spus tot ce știu!
Oprește-te, te rog!
...sau amenințarea acelei dureri
Ea spune adevărul.
Scuze.
Poftim.
Mulțumesc.
Ai vrut convulsii...acum le ai.
Crezi că se preface.
E adevărată.
- De unde știi? - Soția mea, de asta a murit.
Eu sunt purtător. Nu se preface.
Chiar și mincinoșii spun adevărul ocazional.
- Chiar are nevoie de pilula aia, nu? - Repede.
Dacă a luat-o cineva, să recunoască acum.
Dacă nu putem avea încredere, va trebui să ne căutăm unul pe celălalt.
Nimic.
- Ți-a mai rămas ceva gumă? - Nu. Am terminat-o.
Zău?
Toți soldații sunt pariori
și pariorii trișează, am descoperit.
Având în vedere oportunitatea.
- A fost un risc calculat. - Ești la fel de rău că el.
Nu, el e mai rău. Albul nu s-a prefăcut niciodată că e bun.
- Să gândim în mod egoist. - În timp ce el moare?
Asta nu e egoism, e crimă!
Comă este înainte de moarte, nu? Oamenii se trezesc din comă.
Nu de genul ăsta. Abisul e prea mare și e ireversibilă.
Dar pastila asta înlocuiește o injecție cu adrenalina în inimă.
- Dacă vrei s-o faci, fă-o acum. - Ai uitat ce ai spus despre el?
Nu-l eliberăm, îi salvăm viața!
Mi-e teamă că nu pot face asta!
Pot s-o văd dar nu ajung la ea!
Lasă-mă pe mine!
E evident că zeii sunt de acord cu părerea mea despre risc.
E inconștient?
Degenerează!
Trebuie să-l ducem afară pentru tratament.
Biorg va înțelege. Crede-mă.
Vrei să mă ajuți?
Bine, poți să rămâi cu moartea lui pe conștiință. Eu nu pot.
Sângerează! Asta ce mai e?
Nu știu. N-am mai văzut asta. Dar nu poate fi de bine.
- Fă ceva, Negrule! - Și anume? Nu sunt doctor.
Ajutați-l, vă rog!
Nu vedeți că moare?
Nu! Lucrez pentru voi! Lucrez aici!
Nu greșiseși în privința pilulei.
- Dacă mă auzi, da din... - Cretinilor!
Am și eu, frate.
Da, bine, nu te aștepta să-ți mulțumesc.
Trebuie să-i mulțumești ei...
...nu mie.
Ei da, aș fi preferat o respirație gură la gură.
Pariez că te pricepi la asta.
Patru plecați și patru gata de plecare.
Și doar zece minute rămase.
Incitant.
Am simțit eu că tu o să reziști.
Camera nu e destul de mare pentru amândoi?
Cam asta e ideea, Maro.
Dacă-ți amintești asta,
îți amintești și promisiunea pe care ne-ai făcut-o.
Blonda ți-a dat pastila pe care ai cerut-o.
Acum dă-ne ce ți-am cerut în schimb.
- Întrebarea? - Care este?
Unde este?
Voi încă nu pricepeți, nu?
Stați să vă explic.
Nu există nicio întrebare!
Bine?
Niciodată nu a fost una!
Nu că cea pe care o căutați voi.
Asta țineai tu ascuns?
- Asta e marele tău secret? - Da.
L-ai auzit pe Supraveghetor.
Este o întrebare în fața voastră și se cere un singur răspuns.
Este o întrebare! Zici că el e mincinos?
Când ai eliminat imposibilul, ce rămâne trebuie să fie adevărul.
Nu contează cât de nebunește pare.
Testul ăsta este întrebarea!
Iar răspunsul este "noi".
- Noi suntem răspunsurile. - Răspunsuri, plural?
- Dacă-mi amintesc... - Un singur răspuns este necesar.
- Singular. - Așa e.
Doar unul din noi.
Tu n-ai îndrăzni.
Stai! Stai!
- Toată lumea să se calmeze. - De acord.
Bine, gata, gata.
- Nu ai să mă împuști. - Nu l-am luat să te împușc pe tine!
L-am luat să te împiedic pe tine să-l folosești pe noi!
Să-ți spun ce cred eu.
Cred că și noi suntem răspunsurile. Noi toți, că o echipă.
Cred că am trecut toți când am intrat aici.
Fiecare poate doar să piardă ceea ce am câștigat deja cu toții
prin egoism, prostie și nerăbdare!
Surdul a avut dreptate.
Vedem ceea ce vrem să vedem.
Ești un luptător și te gândești
că vei fi ultimul rămas pe metereze,
dar ei nu au spus niciodată că e doar o poziție disponibilă.
Da, eu văd ceea ce vreau să văd, Negrule.
Iar tu auzi ceea ce vrei să auzi.
Dar răspunde-mi la asta, frate:
Care corporație nu știe câte poziții sunt disponibile?
Care președinte nu poate decide dacă vrea un asistent sau opt?
Este un singur job care merge în biroul lui, știi asta?
Iar restul e fantezie.
Albule, treci înapoi!
Nu merită să ucizi pentru asta.
Tu pari să crezi că merită. Merită...
-...să mori? - Pune arma jos, Negrule.
Tu ai început asta, acum e în joc!
- Nu putem să-l punem înapoi. - Aruncă-l afară pe ușă.
Nu va încălca nicio regulă.
Hai, împușcă-mă.
Împușcă-mă în cap, hai.
- Vezi? Nu poți să lupți cu ceea ce ești. - Nu face asta!
Identificare prin amprentă.
Nu!
Bine.
Bine, bine.
Spune-ne ce vrei.
Vreau să fiu singur!
Vrei să ne rupem hârtiile?
Să ne auto descalificam?
Bine.
Vom lua acele șanse în locul alternativei.
Tu câștigi.
Nu pot să-mi las partenerul să vă escorteze. Tocmai ne-am împrietenit.
Ce-ar fi să pleci tu singur?
Fiecare. Unul câte unul.
Începând cu tine.
Haide, nu avem toată ziua! Să mergem.
Ei te merită.
Acum tu
Haide.
- Nu fii stupid, Negrule. - Nu vei trage.
Mă ratezi.
Ești bolnav ca și mine.
Moartea ta va fi justificată.
Nimănui din afara camerei nu-i pasă.
Ei au propriile probleme, că de exemplu să evite să se infecteze.
Conștiința te va hărțui.
Tu presupui că aș avea o conștiință.
Plec eu. Am terminat cu asta.
Nu plânge, dragă.
Ai fost doar un pasager aici, oricum.
- Ți-ai aranjat drumul până sus. - Apoi ți-am salvat viața.
Păi, oricine poate să greșească.
Luminile stinse!
Luminile aprinse!
"Toujours y voir clairement est primordial."
Totul este să vezi limpede.
Deci?
Ai spus că e un singur răspuns și că te uiți la el!
Am făcut totul! Am făcut tot ce e posibil,
și ea n-a făcut nimic!
Eu sunt! Eu sunt cel pe care-l vrei!
Eu sunt cel pe care-l vrei!
Dacă încerci să vorbești cu mine sau cu garda...
...vei fi descalificat.
Alătură-te în final.
Ești surd dar nu prost, nu?
Este o întrebare înaintea voastră și se cere un singur răspuns.
- Răspunsuri? - Asta ai ținut ascuns?
- Asta e marele tău secret? - Voi încă nu pricepeți, nu?
Ce este? Unde este?
- Întrebarea? - Care e scopul acestui test?
- Întrebarea? Care este? Spune-ne! - Ce contează?
Chiar crezi că e acolo?
A trăit în spatele zidurilor ani întregi.
De unde știi toate astea?
Spui că au pus la cale testul ca să ne aducă împreună?
Vrei să ne spui ceva?
- E o bucată de hârtie. - E mai mult de atât.
Dacă nu putem vedea, cum ar trebui să o găsim?
Dacă întrebarea e scrisă? N-o putem vedea.
Dacă și asta releva întrebarea?
Nu-l fac așa de simplu.
Cât de greu își permit să-l facă?
N-a găsit încă nimeni răspunsul?
Nu e vorba de răspuns, e vorba de întrebare.
Care e întrebarea?
Întrebarea 1.
Vreo întrebare?
Nu.
Asta e răspunsul pe care îl voiai la prima întrebare pe care ne-ai pus-o.
Singura întrebare de la voi.
- Aproape am ratat-o și eu. - Aproape.
Așa cum e, suntem fericiți să angajăm azi pe cineva.
Încă n-am acceptat.
N-ai fi participat dacă nu voiai slujba.
Asta a fost înainte. Înainte de toate astea.
Acum s-a terminat, am întrebări.
- Întrebări? - Mai mult de una.
Întreabă.
Nu semeni cu el.
Orice om în costum poate face pe președintele pentru acționari și presa.
Fondatorul nostru nu-i om de afaceri.
- Nu-l interesează faima. - Păcat.
- A fost o performanță. - Cine a spus că a fost o performanță?
Fondatorul nostru savant, un inovator.
E foarte atent la cei pe care îi invită să lucreze cu el,
mai ales când e vorba de cea mai importantă decizie de angajare luată vreodată.
Destul de importantă ca să ucizi?
Ce te face să crezi că e mort?
În timp ce cerceta pentru leac,
am dat peste ceva mult mai puternic.
Regenerarea rapidă a celulelor...
într-o pastilă.
Eradichează virusul și alte mutații persistente.
- Glonțul magic. - Darul vieții pentru milioane.
O astfel de breșă crează...
dileme ne anticipate.
Prea mari pentru a le duce un singur om.
Oamenii vor avea nevoie de acest produs,
și doar atât putem face pe moment.
Decizii dure vor fi luate de un administrator înțelept,
cineva care combina dispoziția de a asculta
cu atenția la detaliu
și compătimire pentru prietenul ei.
Dacă mai ești interesat...
Il est revenu.
S-a...
ridicat.
Să începem.
Traducere: SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro